Se! Der er et billede af Joey.
Et billede af Joey. Hold da op.
Der er også et brev. - Så læs det dog.
"Kære Albert Narracott, Kaptajn Nicholls, der døde -
- i kamp i dag, efterlod Dem denne. Sergent Sam Perkins."
Du kunne ikke vide, det var dårligt nyt. - Han red på Joey, da han døde.
Det kan du ikke være sikker på. - "I kamp" står der.
Mine herrer.
Vi rykker frem til fronten i aften.
De har ordre til afmarch. Afgang!
Schröder! Nej, ikke Dem, men Dem. Kom.
De bliver her. De er bedst til hestene, og vi skal flytte lejren hurtigt -
- hvis fjenden fortsætter fremad.
Nærmer de sig? - Ja.
Vi rykker senere, alt efter hvor der er brug for hestene.
Må min bror blive her? Han er også god til hestene.
Det får vi ikke brug for. Kom i sving. Vi drager af i aften.
Det skal nok gå, Günther.
Du skal ingen steder. Jeg fortæller dem, at du kun er 14.
Far meldte mig. Han kendte min alder, og det gør de også.
Har mor ikke lært dig at folde skjorter? - Jo. Jeg hørte bare ikke efter.
Nu skal du høre efter. Jeg har lovet hende højt og helligt -
- at du ville være i sikkerhed hos mig. Hos mig, Michael.
De tæller ikke efter. Vi er alt for mange. Du kan godt blive.
Gem dig under sengen, til de er væk. - Og hvad så?
Günther, det skal nok gå.
Når maskinerne er brudt sammen, og de indkalder hestene -
- så ses vi ved fronten. Så bliver vi genforenet.
Günther.
Værsgo. Den vil bringe dig held.
Den passer på dig.
Fuld fart frem, march.
Ind på geled!
Jeg er sulten. Har du noget mad med? - Desværre.
Bliver far flov? - Han vil lade, som om han er det.
I begyndelsen bliver han måske.
Men i sidste ende bliver han glad.
Og os? Hvad med os?
Jeg var klar til at tage af sted.
Jeg var stolt over at skulle af sted.
Jeg ville gerne af sted.
Er maden i Italien god? - Ja.
Og hvad med kvinderne?
De kan ikke måle sig med maden.
Fordi de har spist for meget af maden?
Du er for ung til krig, og du er for ung til kvinder.
Jeg føler mig ikke særlig ung.
Ikke længere. - Michael... Læg dig til at sove.
Vi skal ride langt i nat.
Godnat, Michael.
Godnat, Günther.
Op!
Schröder. - Javel.
Et fejltrin?
Et løfte.
Bedstefar.
Den nærmer sig. - Vinden driller. Den fjerner sig.
Jeg kan høre det, bedstefar. Og der er ingen vind i dag.
Du skal ikke lyve for mig. - Her er der ingen vind.
Men derhenne er vinden så stærk, at den ville blæse dig omkuld.
Du lyver om alt.
Du lader bare, som om du ikke er urolig.
Jeg ved, krigen nærmer sig, men du siger:
"Det er bare vinden, der driller." - Har jeg sagt det?
Du har løjet, lige siden mor og far rejste.
De er døde. Du vil bare ikke sige det.
Tror du, sandheden slår mig ihjel?
Sandheden er -
- at du skal tale pænt til de voksne.
Hvis du siger sandheden om krigen -
- siger jeg sandheden om de store heste -
- jeg har holdt skjult ude i vindmøllen.
Hvem er det nu, der lyver?
Ude i vindmøllen?
Ja, de stod og ventede på Don Quijote.
Det er François. Og det er Claude.
De er opkaldt efter to drenge, der knuste mit hjerte i sommer.
De må tilhøre nogen. Den slags heste dukker ikke bare op ud af eventyr.
Det ved jeg godt. De er ikke enhjørninger.
Derfor vil jeg også vente én dag.
Hvis ingen kommer efter dem, inden dagen er omme, er de mine.
Emilie, se på mig.
Du kan ikke ride. - Mor sagde, jeg ville brække noget.
Nemlig. Så er det afgjort, ikke?
Godt.
Det er ikke afgjort, før jeg ved, hvem af dem jeg først vil ride på.
Det bliver over mit lig! - Så skal jeg ikke vente længe.
Jeg var forelsket i François, der havde dine smukke øjne.
Han var desværre forelsket i Marie, der havde dine tænder.
Hun faldt for Claude -
- som knuste mit hjerte, og som jeg skal giftes med en dag.
Se på mig. Ti stille.
I dag skal vi lære at springe.
Vidste du, at Frankrig sprang 1,85 m ved OL i Paris -
- og vandt guld? I dag skal vi slå den rekord.
Her er forhindringen.
Når jeg siger til, skal du være modig og springe over den.
Spring over den. Se her.
Nu er det din...
Han tror ikke på, at vi kan, men vi skal nok vise ham, ikke?
Der er ikke noget at være bange for.
Du er meget høj.
Du slår dig ihjel. - Kun hvis du får mig til at falde af.
Gå nu ned...
Find et skjulested til dem. I en fart.
Jeg hedder Bonnard. Det er min ejendom. Hvad kommer I efter?
Mad til soldaterne ved fronten. Alle må bidrage.
De tager det hele.
Hvor er hestene?
Hvad for nogle heste?
Hvad er det? - Lad den være, hvis du ikke ved det.
En gryde er en gryde. Vi skal nok få brug for den.
Sig mig... hvor er husdyrene? - Jeg sylter. Vi har ingen dyr.
Der er frisk halm i laden.
Vi stopper det i madrasserne.
Hendes bedstefar? - Ja.
Hvor er hendes forældre? - De er døde.
De døde.
Hvad er det? - Vinden. Den driller på loftet.
Der er ingen vind. - Gamle huse knager.
Luk skodderne.
Hun er svagelig, ikke?
Hvis De eller Deres venner gør hende noget -
- slår jeg jer ihjel, uanset hvor gammel jeg er.
Jeg havde faktisk tænkt mig at lade dig beholde din gryde.
Men nu tager jeg den alligevel.
Til suppe.
Vi kommer tilbage. Når årstiden skifter.
Fortæl mig, hvad der skete med dem.
Med min mor og far.
Du lovede at fortælle mig, hvordan de døde -
- på min fødselsdag. Og det er min fødselsdag i morgen.
De døde i kamp.
Gjorde de ikke?
Men når soldaterne kommer, gør du ingenting.
Du er en kujon, ikke? - Jo. Dine forældre var modige.
Jeg sylter.
Har du aldrig gjort noget modigt?
Måske er der flere måder at være modig på.
Vidste du, at franskmændenes brevduer er de bedste?
Det kan afgøre krigens udfald -
- at vores beskeder når frem.
Jeg gider ikke høre om fuglene.
De bliver sluppet fri ved fronten -
- med besked på at flyve hjem.
Andet ved de ikke.
Men for at nå frem skal de flyve hen over en krig.
Kan du forestille dig det?
At flyve hen over al den smerte og rædsel -
- vel vidende, at man ikke må se ned.
Man skal se lige frem, ellers kommer man ikke hjem.
Hvad kan dog kræve mere mod?
Hvad er det? - En gave.
Jeg håber ikke, du giver mig en hæslig kjole ligesom sidste år.
Var den hæslig? - Ja. Jeg lignede en grim nonne.
Giv mig din hånd.
Bedstefar, vi har ingen penge.
Når krigen er slut, kan du købe smykker og hestevogne til mig.
Som du vil, søde ven.
Det er jo dig, der bestemmer.
Det er bare en gammel sag, som jeg fandt. Jeg gemmer den væk igen.
Det har været din mors. Jeg har holdt den skjult for ikke at tilskynde dig.
Emilie, nu skal du ride stille og roligt, ikke?
Lov mig, at du ikke rider langt væk. Kun op ad bakken og ned igen.
Det lover jeg. Min helt!
Stille og roligt.
Emilie!
Slip mig! - Det er mit barnebarn.
François! - Emilie, stop! Lad hende være.
I har ikke brug for dem. I har så mange.
Kan I ikke tage den store og lade os beholde den lille?
I knuser mit barnebarns hjerte.
Krigen har taget alt fra alle.
Hvad sker der med dem? - De skal være trækheste, til de dør.
Eller til krigen slutter.
Den slutter aldrig!
Der har De så Deres svar.
Heiglemann. Dem får De. - Javel.
De ser stærke ud. De burde holde en måned eller to.
Hvor er du smuk.
Det er synd, at de fandt dig.
Synd og skam.
Træk til, folkens!
Træk til, folkens. Læg kræfterne i.
Tempo! Tempo!
Nummer tre dasker. - Fart på!
Holdt! Stands!
Stands! Stop!
Heiglemann! Kom med en ny! - Heiglemann, kom med en ny hest!
Den der!
Nej! Den store sorte.
Han er en fin hest. Hvis han skal trække den tunge kanon, går han til.
Prins er ved at blive dårlig til bens...
Har De navngivet dem? - Javel.
De skal aldrig navngive noget, De ved, De mister.
Han er dårlig til bens. - Menig. Gør, som der bliver sagt.
Spænd den for!
Se selv. Den er stærkere. - Spænd den for.
Ikke daske. Brug pisken!
Fart på!
Holdt!
Før hestene væk.
Granat!
Lad!
Væk!
Hylster!
I stilling!
Og...
Fyr!
FRANKRIG - 1918 - SOMMEFLODEN
Hvis I overlever, får I jeres værdigenstande tilbage.
Held og lykke. Værdigenstande ned i spanden.
Måske er det bare en øvelse, Albie. Ligesom sidst.
Kærestebrev?
Det angår kun mig.
Jeg hører, at I bliver ved med at rende rundt og sige som fugle.
Skriver du snart til din hest?
Når du har fundet den,
må du godt hjælpe mig med at finde min nål i en høstak.
Alle værdigenstande! Dem, der vender tilbage, skal dele dem.
Bliv her.
Kan du huske den dag, mig og Joey dystede med dig?
Jeg kan huske, at du røg igennem luften.
Hvem var hende pigen, du havde med?
Var der en pige? - Ja. Kan du ikke huske det?
Jeg kan ikke lige huske, hvem det var.
Men jeg kan godt huske, at du røg på halen i grøften.
Ja, du er altid underholdende, Narracott. Det må jeg lade dig.
Røg du virkelig på halen?
Gå i stilling! Gør klar!
Gå i stilling!
Fremad. Vær tapre, drenge!
Vær beredt!
Hold ud, drenge. Der er ikke langt, og vi skal nok komme igennem.
Løb til og hold øjne og ører åbne. Så holder Gud og kongen øje med jer.
Kompagni, påsæt bajonet!
Det derude minder mig om den forbandede mark,
som Joey og jeg pløjede.
Det var den bedste dag i mit liv, og du var der også.
Og nu står jeg over for den værste dag i mit liv, og du er her sammen med mig.
Vi to holder altid sammen. - Og ham.
Når du kommer ud i ingenmandsland, bliver du på flanken. Op ad stigerne.
Vi holder os til de fine. De har heldet, og vi er tossede nok til at følge det.
Fremad, drenge. - Andrew...
Også dig, Narracott. Og dig.
Op på stigerne! Af sted, drenge.
Hør efter jeres sergent! Hvis nogen vender om...
Hvis nogen af vores drenge kommer farende hen imod jer -
- så tager I geværet og skyder dem. Er det forstået?
Er det forstået, knægt?
Du tager geværet og skyder dem.
Er det forstået?
Op på stigen og kom i sving!
Det skal nok gå, Andrew.
Andrew! Der er ingen, der vender om i dag.
Lad mig ligge!
Her er du i sikkerhed. De skal nok komme efter dig.
Albert. Hør efter. - Det skal nok gå.
Det skal nok gå. Vi er Devon-drenge, ikke?
Jo.
I dækning!
Nej!
Albie.
Vi klarede den.
Andrew, udgangen er her!
Gas, gas, gas!
Albie...
Ikke noget med at stoppe. Videre!
Der er noget galt. Den trænger til en pause.
De får ingen pauser. Fremad!
Nej, nej, vil du ikke nok holde ud?
Nej. Kom nu op med dig.
Kom nu. Op med dig.
De kommer nu. Lad den være, menig! Kom med.
Gå ad helvede til!
Videre! - Løb!
Løb! Løb!
Giv agt.
Der er noget, der bevæger sig. Hvad fanden er det?
Det ligner en ko. - Hvad fanden laver en ko deroppe?
Det er i hvert fald ikke nogen ko. - Hvad er det så?
Det kan ikke være en hest. Intet kan overleve derude.
Det er ikke nogen hest.
Jo, det er en hest.
En hest?
Hold da helt kæft. Det er en hest!
Drenge, vi kalder på ham. - Hvordan kalder man på en hest?
Den hænger fast i pigtråden.
Åh, så skide være med det.
Hvad laver De?
Kom tilbage! Det var en ordre, korporal. Kom tilbage!
Vi kan ikke bare lade ham i stikken.
Hvad laver han? - Det er en fælde.
Nej, jeg tror, han vil hjælpe den. - Skræm ham tilbage i hullet.
Jeg holder faktisk et hvidt flag! Kan I ikke se det hvide flag?
Jeg vil bare tage mig af hesten.
Kom så tilbage, dit kvaj!
Herren er min hyrde. Mig skal intet fattes.
Han lader mig ligge på grønne vange.
Til hvilens vande leder han mig.
Stakkels kræ. Stakkels lille ven.
Så, så. Lad nu være med at bugte og sno dig.
Du river dig selv til blods. Du flår øjnene ud på dig selv.
Jeg store idiot tog hverken handsker eller værktøj med...
Jeg tænkte, at De måske fik brug for dem her. Til pigtråden.
Ja. Ja, jeg...
Tak. Takker.
Takker.
Det er en meget lang tråd.
Og når De klipper den over, vil den frigøre -
- den, den og den her.
Når de slår tilbage, gør de bare endnu mere skade på det stakkels dyr.
Du taler godt engelsk. - Jeg er god til engelsk.
Må jeg?
Vi frigør hovedet først, så han ikke prøver at rejse sig og flår øjnene ud.
Det er ærgerligt, De ikke har en saks til med. Så kunne jeg klippe det der af.
Vi skal bruge flere sakse!
Her er hans blinde vinkel. Der skræmmer saksene ham ikke.
Hvis De klipper her og holder fast i den...
Så kan jeg... - Jeg er helt med.
Du er også helt med, ikke, gamle jas?
Du skal ligge helt stille. God hest.
Hvor er du dygtig, at du sådan hjælper os med at hjælpe dig.
God hest. Du er vel nok dygtig.
Hvordan går det ellers ovre hos jer?
Strålende. Vi læser, strikker trøjer og lærer vores rotter cirkustricks.
Hvis I mangler rotter, må I gerne få vores. Vi har flere end nok.
Og de skræmmer alle de kønne piger væk.
Vores piger er ikke bange for rotter.
Store, kernesunde tyske piger, hvad?
Typen, der giver en robust gang massage.
Hver torsdag. Og de har romkage med, når man har fødselsdag.
Sikke en hest.
Sikke nogle muskler. Og de lange ben.
Heste er skabt til at løbe. Løbe væk fra fare.
Det er det, de gør, men vi har lært dem det stik modsatte.
At løbe lige ind i kampens hede.
En krigshest. - Ja.
En krigshest. Det er lige, hvad han er.
Sikke et besynderligt dyr, du er blevet.
Hvad så nu? - Jeg tager ham med tilbage, ikke?
Jeg skaffede saksene, så hesten er min. Det er kun rimeligt.
Enhver kan se, han er engelsk. - Fordi han er snavset?
Fordi han er kvik! Og du er i øvrigt ikke særlig ren.
Skal vi bokse om det? Vinderen får hesten.
Ellers tak, mester. Vi skulle nødig begynde en krig.
Du skulle vel aldrig have en mønt?
Møntkast? - Ja.
Top, Fritz. - Jeg hedder ikke Fritz.
Jeg hedder Peter. - Peter. Jeg hedder Colin.
Hvad vælger du, Colin? - Plat.
Det er min kejsers ansigt, og han ser ikke ud til at være fornøjet med mig.
Hesten er din.
Her er godt nok blevet stille, hvad? - Ja.
Om en halv time skyder vi løs igen.
Jeg er en elendig skytte. Jeg rammer aldrig plet.
Tak. - Farvel, kammerat.
Pas nu godt på ham. Vores besynderlige dyr.
Pas også godt på dig selv, dit besynderlige dyr.
Colin!
En tysk pigtrådssaks. Til minde om din flotte ven fra Düsseldorf.
Tak. Den kommer i sving hjemme i haven i South Shields.
Husk nu at dukke dig, Pete.
Sikke en enestående hest.
Vi har ikke plads til flere.
Videre.
Han blev ramt af gassen. Vi måtte vente, til det blev morgen.
Det kan umuligt være alle. - Det er det.
Alle sårede, der kan gå selv, skal gå til forbindspladsen.
Gå til forbindspladsen!
Hvad skal den? - Til dyrlægen.
Vi har ingen dyrlæger, endsige heste. - Han er flået op. Det ene ben er slemt.
Stivkrampe. Der er intet at stille op. Jeg har hænderne fulde, korporal.
Jeg beder Dem. Den hest er sejlivet.
Hvad foregår der?
De har fundet en hest i ingenmandsland.
Hvad slags hest? - Lidt af en mirakelhest, må man sige.
Intet klarer sig ud af ingenmandsland.
En mirakelhest.
Den var i live der, hvor intet ellers overlever.
Så de andre og jeg, mændene, vi har høje forventninger til ham.
De burde skyde den på stedet. - Det kan jeg ikke.
Det ville være barmhjertigt. Det ben heler ikke.
Sergent.
Gør en ende på dens lidelser.
Mine damer...
Så er det væk. Væk med jer.
Gør det igen.
Joey?
Hej, Joey.
Hvor har du været? Hvor i alverden har du været?
Kender De den mand?
Hvad hedder De? - Menig Albert Narracott.
Det er blot en tilfældig hest, og den er hårdt såret.
Er det Deres patient? - Den er ikke spor tilfældig.
Det er min hest. Jeg har selv opdrættet ham i Devon.
Se på hans ben. Han har fire hvide sokker -
- og han er brun over det hele med en hvid blis her.
Før ham tilbage.
Vent! Man kan ikke se det for mudderet.
Fire hvide sokker.
Så kan I godt smutte med jer.
Der kan De selv se. Han er ikke spor tilfældig.
Vi skal nok lappe Deres hest sammen efter bedste evne.
Behandle ham som den soldat, han er. - Tak, doktor.
Mine herrer! Mine herrer!
Jeg har en vigtig meddelelse.
Klokken 11 i dag, om to minutter -
- ender krigen.
Kongen og dronningen takker for indsatsen. Vi har sejret.
Om end prisen var højere, end mange af os havde forestillet sig.
Når klokkerne ringer om lidt, for første gang i fire år -
- lad os da mindes vore faldne brødre -
- og takke Gud for at gøre en ende på kampene og for sejren.
Jeg forstår det ikke.
Kun officershestene. Alle andre heste skal bortauktioneres med det samme.
Det er en skandale. Det er knægtens egen hest. Fra Devon.
Han har taget sig af ham fra føl af og trænet ham, lige til hæren kom forbi.
Det er ikke min ordre, sergent.
De skal bringe ham på markedet i morgen.
Det var alt.
Vi har splejset og givet alt, hvad vi har.
Der er 29 pund. Køb ham tilbage.
Ved majoren besked? - Han gav ti, men det går vi stille med.
Din ven med krykkerne bad sågar Majoren om at sige -
- at Joey var hans, en officershest,
så han kunne komme hjem med de andre.
Af sted, Narracott. Vi vil ikke gå glip af løjerne.
Syv pund. Syv pund derhenne.
Syv pund. Otte pund her. Otte pund.
Ti pund her. Ingen højere? Solgt!
Bare rolig. Ingen byder over 15 for en racehest. Alle vil have arbejdsheste.
Næste nummer.
Vi lægger ud med fire pund. Fire pund.
Fem pund. - Fem pund. Ingen højere?
Syv pund. - Ni pund.
10 pund. - 11.
Det er slagteren fra Cambrai.
Han har budt på de bedste hele morgenen.
Lad mig klare det, menig. 15! Og lad os holde der!
15 pund. - 16.
17!
20 af jeres engelske pund. Og lad os så holde der, min ven.
20 pund.
25!
26. - 26 pund!
27. - 28 pund.
29!
30! - Ingen højere end 30?
100 pund!
Og hvis De byder over -
- sælger jeg den frakke, jeg går og står i, og byder 110.
Og byder De så over igen, sælger jeg min gård og byder 1000.
100 pund.
Første gang, anden gang, solgt!
De får alle pengene, når vi kommer hjem til England. De får dobbelt...
De ved intet om ham. - Jo, jeg ved alt.
Ja, jeg har hørt, at De fandt en hest i pigtråden mellem hærene.
Nej, jeg fandt ham, men han har opdrættet ham.
Da jeg hørte om mirakelhesten, rejste jeg i tre dage -
- fordi jeg vidste, hvis hest han var.
Mit barnebarns.
Hun reddede hans liv. Han var hendes et og alt.
Hvor er Deres barnebarn? - Krigen har taget alt fra alle.
Han er det eneste, jeg har tilbage af hende.
Du skal ikke være urolig for mig.
Jeg vil ikke være urolig for dig. Jeg fandt dig jo, ikke?
Og du fandt mig.
Og nu ved vi begge to... at vi klarede den.
Kom så.
Vi er de heldige, og det har vi altid været.
Jeg har været heldig, lige siden jeg mødte dig.
Må Gud være med Dem.
Ved De, hvad det er?
Det er min fars. Det er hans regiments flag.
Hvor har De det fra?
Værsgo.
Tusind tak skal De have.
Og den her.
Nej, nej. Det behøver De ikke. Han tilhører Dem.
Det ville min lille pige også have ønsket.
Og det var hende, der bestemte.
Hvad hed hun? - Emilie.
Hun hedder Emilie.